- Oletko valmis? - "Valmis" on lempinimeni.
Mitä siellä on? Kamalia sarvikuonoja,
krokotiileja vai susia? Mennään!
Varoituksen sana. Tämä voi olla vaikein haasteesi.
Nyt alkaa myrskytä!
Kung-fun alkeiskurssi.
Saanko käyttää heihin Wuxin sormiotetta?
Sinuna en käyttäisi.
Muista, että jokainen sukupolvi opettaa seuraavan.
Siten kung-fun taito pysyy elossa. Ensin sinussa ja nyt näissä
- suloisissa lapsosissa. - Mitä?
- Onnea. - Odota!
Mestari Shifu! Älä viitsi!
Voisitteko istua alas?
Huhuu?
Hei, rauhoitutaanpa sitten.
Hyvä.
Töpöhännät maahan!
- Lohikäärmesoturi! - Aivan, kiitos.
Opimmeko siistejä kungfuliikkeitä?
- Opitte. - Hyvä!
Nyt saadaan rökittää roistoja!
Hetkinen nyt. Rökittäminen on vain pieni osa kung-fua.
Mahtava osa, mutta pieni.
"Kung-fu" tarkoittaa itsensä voittamista.
Parhaansa tekemistä. Siitä kung-fussa on kyse, pupuset.
- Haluan oppia tiikerityyliä. - Saammeko taistella?
- Joo, kuten hurja viisikko? - Joo!
Hurja viisikko. Siinä vasta siisti jengi.
Ei taistelu heistä mahtavia tehnyt.
Heidän jokaisen piti opetella kung-fun salat
ennen kuin heistä tuli hyviä.
- Mitkä salat? - Kerro!
En oikeastaan saisi.
Siksi ne ovat saloja. Huippusalaisia.
Ole kiltti, kerro meille.
Hyvä on. Muistakaa sitten, että kiellän kertoneeni mitään.
Sanon kaikille, etten kertonut yhtikäs mitään.
Mestari Mantis oli nopea jo pikkuriikkisenä ötökkänä.
Salamannopea!
- Kun joku tarvitsi apua... - Apua!
...hän oli valmis auttamaan.
Kimppuun!
Hän oli laakson sankari,
mutta hänellä oli pieni ongelma.
- Tarjoilija, näännyn nälkään! - Hän oli todella kärsimätön.
Mikä siellä maksaa?
Maailma liikkui liian hitaasti.
- Hän oli liian nopea maailmalle. - Tänne se!
Eräänä päivänä hän joutui sen takia pulaan.
Krokotiililauma varasti kyläni...
- Polttopuut. ...villatakit.
Jos emme saa niitä takaisin...
Olette epämuodikkaita?
...jäädymme kuoliaiksi.
Kuten arvelinkin. Minne ne roistot pakenivat?
- Suuntana... - Länsi!
- Ei, itä! - Mitä arvelet?
- Kohti... - Vuoria?
Ei!
- Saari... - Sarvikuonola?
- Krokotiilipesä. - Krokotiilipesä? Ltä? Villatakit.
Arvasinpa. Tarvitsen veneen.
- Ole... - Nopea.
- Varovainen. Ota... - Eväät mukaan?
- Tämä kartta. - En ota.
- Mantis, he... - Eivät edes näe minua.
He ovat kuuluisia ansoistaan.
Ansa. Miksei kukaan varoittanut?
Kappas vain, maailmankuulu Mantis.
Unohdit kai nopeudeltasi varoa ansoja.
Päästä minut ulos, ja näytän, miten nopeasti saan sinut pillittämään.
Mepä jätämme sinut sinne ja katsomme, kuinka nopeasti vanhenet.
Mantis ei päässyt pakoon, vaikka kuinka yritti.
En pääse pakoon, vaikka kuinka yritän.
Ainoa mahdollisuus oli odotella jotakin tapahtuvaksi.
Hän siis odotti ja odotti
ja odotti.
Sitten tapahtui jotakin tajutonta.
Ensimmäistä kertaa maailma liikkui nopeammin kuin Mantis.
Odottaessaan Mantis pääsi transsinomaiseen,
tosi tajuttomaan mielentilaan.
Mantis oli saanut sen, mitä kaipasi.
Kärsivällisyyttä.
Ja nerokkaan suunnitelman.
Herätys, aamiaisaika.
Hei, kaverit.
- Inhaa. - Hän taitaa olla kuollut.
- Töki häntä jollakin. - Varovasti.
Mantisin piti kerätä jokainen chinsä ripe.
Ettei vain nauraisi.
"Liikkumatta tosi kauan" -tekniikka
upposi krokotiileihin kuin häkä.
Odota.
Mantis oli viimein voittanut itsensä ja löytänyt
- kärsivällisyyden tajuttoman vallan. - Joo.
- Hei, hetkinen, kaverit. - Olen Mantis!
- Älkää nyt. Ei. - Odota.
Se on "liikkumatta tosi kauan" -tekniikka.
Ette tajunneet. Taistelu ei ole tärkeintä.
Lopettakaa nyt!
Lstukaa!
Kuunnelkaa tarkasti.
Kyiden klaani polveutui mahtavista lohikäärmeistä,
joiden legendaarisista liekeistä tiivistyi kyyn voimakas myrkky.
Suuri mestari Kyy oli tarunomaisen klaanin mahtavin.
Hänen valkeiden hampaidensa hipaisu kaatoi 15 gorillasotilasta.
Sekä krokotiilin.
Itse pahuus vapisi Kyyn
ja hänen mahtavien myrkkyhampaidensa mahtavuuden edessä.
Suuren mestarin tytär otettiinkin siis ilolla vastaan.
Hän oli jatkava perinnettä.
Pikkusoturi, joka jatkaa perinteitä.
Kun pieni käärme hymyili ensi kertaa isälleen, maailma järisi.
Aivan. Ei myrkkyhampaita.
Ei myrkkyä!
Vuodet vierivät.
Kyyn isä oli yhä ainoa, joka pystyi suojelemaan kylää
pahiksilta.
Eikä pikku-Kyyllä ollut vieläkään hampaita.
- Suuri mestari oli lohduton. - Voinko auttaa?
Et, pikkuinen. Se on liian vaarallista.
Pikku-Kyy tanssi saadakseen isänsä hymyilemään.
Se onnistuikin. Ainakin hetken.
Tiedän, mitä ajattelette.
- Mietitte, mihin jäi rökittäminen? - Joo!
Kärsivällisyyttä. Se alkaa
nyt!
Ehkei kuitenkaan ihan heti. Mutta pian.
Kuujuhlan aika.
Pikku-Kyy oli tanssinut isälleen
ja kehittynyt sen ansiosta kylän parhaaksi nauhatanssijaksi.
Ilman hampaita hän ei kuitenkaan uskaltautunutjuhlaan.
Suuri mestari oli matkalla syömään mykyjä, kun...
Gorillaroisto!
Siinähän kyyristelet. Pian kyläsi vapisee mahtavan nyrkkini alla.
Ei vapise. Voitan sinut mahtavan myrkkytekniikkani
mahtavuudella!
Purkaa, teidän myrkyllisyytenne.
Kyyn myrkkyhampaat olivat voittamattomat.
Miten?
Heikot hampaasi eivät pure myrkkyhaarniskaani.
Isä!
Kyy.
Kyy ei tiennyt, mitä tehdä.
Yhden asian hän silti tiesi.
Kukaan ei hakkaa isääni.
Pikkukäärme ja nättejä nauhoja?
Aiotko oikein tanssia minulle?
Jos se ilahduttaa sinua.
Tanssitaan!
Ei taistelussa hampaita kaivata.
Harmi, että nyrkkisi ovat hitaammat kuin suusi.
Salakavala tanssini uhmaa myrkkyhaarniskaasi.
Suuri mestari ihaili pientä käärmettä, jolla ei ollut myrkkyä
ja joka oli opetellut tanssimaan ilahduttaakseen isäänsä.
Ja isä ilahtuikin.
Sinä iltana Kyy löysi rohkeuden.
Rohkeus voittaa myrkyn koska vain.
Mitä?
Miksi näytätte pitkää naamaa? Kyy on mahtava.
Hän on tosi siisti. Me olemme vain pupuja.
Emme ole kuin Kyy.
Ette olekaan.
Ei se ole tärkeintä! Ei Kurkikaan ollut siisti.
20 vuotta sitten Kiinan parhaat oppilaat
opiskelivat Lee Dan kungfuakatemiassa.
May Ling oli paras kaikista.
Hän oli tyrmäävä.
Kurki oli akatemiassa
- vahtimestarina. - Kurki!
- Oppilaskokeet ovat pian. - Lhan tosi?
Kurki halusi päästä oppilaaksi.
Kaiken pitää olla valmiina.
Hän piti itseään liian laihana.
Lakaisemaan siitä, Kurki!
Akatemian oppilailla oli rankkaa, mutta Kurjella oli rankempaa.
Sinähän olet mahtava.
- Minäkö? - Sinun pitäisi hakea oppilaaksi.
Sehän olisi aivan hullua. Ei käy.
Et voi tietää, ellet yritä.
Ehkä hänen pitäisi pyrkiä, jos May Lingkin oli sitä mieltä.
Kurki alkoi harjoitella kokeisiin töiden jälkeen.
Koepäivä koitti viimein.
Akatemiaan pääsi, jos sai napattua punaisen lipun.
Yksinkertaista.
Ja samalla mahdotonta!
Säälittävää. Eikö kukaan pysty tähän?
- Odottakaa. Yksi pystyy. - Terve vaan.
Kurki?
Joopa joo. Noilla tikkujaloilla.
Kukaan ei olekaan ennen maininnut tikkujalkoja.
Sinä voisitkin alkaa jo siivota.
Olen pahoillani.
Älä murehdi. Ei se mitään.
Hommiin siitä. Joka puolella on hampaita.
Lhan totta, ei tässä mitään.
Ei todellakaan yhtään mitään. Kaikki hyvin.
Seis, Kurki!
Tule hitaasti pois sieltä.
Kurki ei liikkunut.
Sitten hän tunsi uuden tunteen.
Itseluottamuksen.
Hän täyttyi itseluottamuksella varpaista nokanpäähän asti.
Jopa hattu puhkui itseluottamusta.
Ettekö ole mielestänne siistejä? Olisittekin yhtä epäsiistejä.
Siis puoliksikaan niin vähän siistejä kuin Kurki oli.
Tajuatte kai?
Tämä treenaaminen saa mahani kurnimaan.
Pidetään lounastauko.
Et ole vielä kertonut kaikkia salaisuuksia.
Enkö? Taidanpa olla.
Et kyllä ole, Po.
Enkö? Yksi, kaksi, kolme...
Totta, en olekaan.
Seuraava oppitunti.
Kaikki alkoi vuosia sitten Bau Gun orpokodissa.
Lapset.
Bau Gun lapset saivatjoka kuukausi tilaisuuden löytää perheen.
Orpokoti oli onnellinen paikka.
Tai siltä vaikutti.
Bau Gun orpokodilla oli kamala salaisuus.
Hirviö!
Hurja ja voimakas peto, jota kukaan ei saanut kesytettyä.
Eräänä iltana se pakeni.
Ja kas!
Bau Gun hirviö oli kukapa muukaan kuin
Tiikeritär.
Eikö kukaan leikkisi kanssani?
Hän ei ollut kuin pörröiset puput tai söpöt ankat.
Odottakaa!
Pikku rukka ei tajunnut omia voimiaan.
Kukaan ei tule adoptoimaan lapsia, koska he pelkäävät häntä.
Hän on hirviö.
Orpokoti tarvitsi apua.
Tiikeritär?
Olen Shifu. Olen...
Peloissasi?
- En. - Kannattaisi olla.
Olen Tiikeritär. Hirviö.
- Hirviö, jota kukaan ei halua. - Et ole hirviö.
Olet vain pieni tyttö.
Pelataanko?
Sinun pitää opetella hallitsemaan voimiasi.
Niin harjoittelu alkoi.
Tämä peli vaatii kuria, tarkkuutta,
vakaata kättä ja rauhallisuutta.
Keskity. Uudestaan.
Tiikeritär yritti parhaansa, muttei saanut äkkipikaisuuttaan kuriin.
Uudestaan.
Viikot muuttuivat kuukausiksi.
Uudestaan.
Eräänä päivänä
hän onnistui.
Hänen koulutuksensa oli ohi.
Bau Gun orpokoti oli taas kerran Kiinan onnellisin paikka.
Tiikerittärellä oli vielä yksi koitos edessään.
Löytäisikö hän perheen?
Täysi pettymys.
Tule, kulta. Parempi onni ensi kerralla.
Aikuiset pelkäsivät häntä yhä.
Kaikki paitsi yksi.
- Shifu! - Tule. Mennään kotiin.
- Onko tuo teistä hauskaa? - Joo.
On kai helpompi nauraa toiselle kuin olla itse pilkan kohteena.
Kerronpa teille Apinasta.
Neljä sanaa.
P-A-H-A. Paha.
Tai siis yksi sana, neljä kirjainta.
Enkä tarkoita "pahalla" mahtavaa.
Apina oli paha,
eli hän ei ollut kiltti.
Täällä.
Törppö.
Kyläläiset saivat tarpeekseen. He kehittivät suunnitelman.
Lähde.
Kuka väitti suunnitelmaa hyväksi?
He päättivät pyytämisen sijaan
pakottaa Apinan lähtemään.
Lähettivätpä kyläläiset kenet tahansa,
heistä ei ollut voittamaan Apinaa.
Apina veti sananmukaisesti kaikilta housut nilkkoihin.
Melkein kaikilta.
Sinun pitää lähteä, Apina.
Jos voitat minut, lähden.
Jos häviät, saat itse häipyä.
Ilman housuja.
Oogwayllapa ei ollut housuja.
Sehän nähdään.
Mitäs nyt meinaat?
Miksi pelastit minut?
Olet osoittanut taitosi.
Vaistoan sinussa suurta tuskaa.
Voitit. Minä lähden.
Jää. Käytä taitojasi hyvään, nuori soturi.
Etsi se yksi asia, joka sinulta vietiin kauan sitten.
Housuniko?
Myötätunto.
Kiitos, mestari.
Niin Apina oppi kohtelemaan toisia
kuten toivoi itseään kohdeltavan.
Niin hänestä tuli hyvä,
todella hyvä.
Hän oli myös paha, eli julmetun hyvä!
- Joo! - Ilman housuja!
Hei, rauhoittukaa.
- Shifu! - Onko vaikeuksia?
Ei, tämä...
Kung-fun opettaminen on taito,
jota ei opi ihan hetkessä.
Älä pety, vaikka epäonnistut.
Kerrohan, mitä tiedät kung-fusta?
Tärkeää on taistelu!
Lisäksi tärkeää on kärsivällisyys.
- Ja rohkeus. - Kuri.
Ja myötätunto.
Se parantaa itseluottamusta.
Jatka vain, mestari Po. Menen mietiskelemään.
Hyvää työtä. Ei hassumpi saldo ensimmäiselle päivälle.
Entä sinä, Po?
- Minäkö? - Niin.
Kerro ekasta päivästäsi.
Kerro nyt. Ole kiltti.
Se oli tosi mahtavaa!
Siistiä.
LOPPU